Adeu a l’emblemàtica Martulina Divina de Vic
Osona perd l’únic establiment especialitzat en la venda de discos
![Adeu a l’emblemàtica Martulina Divina de Vic](https://static1.ara.cat/clip/3d4b0525-068b-455f-90e5-93f27a964987_16-9-aspect-ratio_default_0.jpg)
VicLa Martulina Divina, emblemàtica botiga de discos de Vic, abaixa la persiana. Amb el seu tancament, el 31 de juliol, Osona perd l’únic establiment especialitzat en la venda de discos. Els inicis de la Martulina es remunten a l’any 1992. “El 5 de novembre, concretament”, puntualitza el seu propietari, Miquel Noguera. La botiga naixia en un petit local de la plaça Sant Felip, a pocs metres de l’Ajuntament de Vic. L’arrencada va costar. Anys, de fet. Les millors èpoques les situa després de l’entrada al nou mil·lenni coincidint amb el primer trasllat de la botiga al carrer Sant Antoni, a pocs metres del local actual. “Era un moment de molta creativitat. La gent consumia molta música i, evidentment, internet”, explica Noguera.
Les males èpoques, però, no van tardar a arribar. Les noves vies de consum i la caiguda massiva de vendes ja es notava fora del país. I, paral·lelament, pels volts del 2006 Espanya liderava els rànquings de pirateria de contingut il·legal. “Aquí la patacada va arribar més tard, però va arribar amb més intensitat”, afegeix Noguera. Un context desolador per al sector que va anar empitjorant amb l’accés a la música gratuïta i als nous hàbits de consum. Ja no es donava als discos el mateix valor afegit. Per a Noguera, no ho feia ni el client ni la mateixa indústria de la música. La de la Martulina era una mort anunciada, tot i que durant anys ha remat a contracorrent. “Hem viscut i sobreviscut fins ara gràcies a la fidelitat dels nostres clients, fent del nostre hobby la nostra feina”, celebra.
Amb el tancament de la Martulina, Vic també perd una botiga de tota la vida. De les de triar i remenar. I, sobretot, de deixar-se aconsellar. “Aquesta feina implica sempre un intercanvi d’emocions”, explica Noguera, per fer evident que la seva no ha sigut una feina qualsevol. Ara fa el pas de tancar per anar a millor. I ho fa tranquil d’haver fet els passos adients. Quan ha tocat, s’han renovat. S’han adaptat, s’han acostat al client. Han acollit presentacions de discos, concerts. Han celebrat el Record Store Day. I ara és hora de tancar. Una notícia que ha colpit la ciutat de Vic.
“Hem quedat molt sorpresos, ens ha escrit gent de tot arreu”, diu Noguera. Ja hi ha qui ha tornat per comprar-hi per últim cop. “És un homenatge a tots aquests anys de feina ben feta”, deia un client que va entrar per acomiadar-se. Per a Noguera, tancar d’aquesta manera és tancar bé. Ara es plantegen fer un acte de comiat. “No ens ho havíem plantejat, però, vista la resposta de la gent, no descartem fer alguna cosa per acomiadar-nos de tothom”, riu.
Agraït per una trajectòria que ara acaba, Noguera ja espera el que vindrà. Explica que abans de començar aquesta aventura treballava en un taller. Ara no sap què vindrà. Té clara una cosa: vingui el que vingui, com ha fet amb la Martulina, ho farà tan bé com podrà. “Ha sigut molt bonic, això quedarà per sempre”, acaba.