La cançó més viral de l'any surt d'una depressió
Residente provoca un terrabastall musical a internet amb el seu nou senzill en solitari, 'Rene'
![Residente actuarà al Cruïlla 2020](https://static1.ara.cat/clip/ad33e72f-c50a-421c-93a2-9453fd47987b_16-9-aspect-ratio_default_0.jpg)
BarcelonaHo tindrà complicat qualsevol altra cançó que es publiqui aquest any i pretengui superar-la. La setmana passada va tancar-se amb un dels fenòmens virals musicals més importants dels últims anys: la publicació de Rene, recent senzill de Residente, raper del combo porto-riqueny Calle 13. El tema en qüestió no explota amb una tornada infecciosa, ni tampoc està ideat per moure els malucs, però ha aconseguit sacsejar la comunitat internauta, on la cançó, acompanyada d'un emotiu videoclip, va caure com una tempesta torrencial. I una setmana després supera els 50 milions de visualitzacions. ¿Quin és el secret del seu èxit per haver capgirat les xarxes i haver superat tots els rècords de clics? La pornografia emocional. Residente s'obre en canal per parlar de triomfs i, sobretot, de fracassos: els d'un artista amb fama internacional que en una nit se sent tan i tan trist que només pensa en saltar pel balcó.
Tot i el rebombori que ha causat la cançó, que arriba fins als set minuts de durada i que trenca tots els cànons del hit de radiofórmula, els coneixedors del gènere sabran que això de la confessionalitat, la depressió i les llàgrimes és un tema recurrent en el rap. Llegendes com Notorious B.I.G. i Kendrick Lamar són dos dels molts rapers que han fet versos dedicats a la malaltia, i l'aragonès Kase.O fins i tot li va dedicar tot un tema, Basureta (Tiempos raros), en el qual plora a mitja cançó mentre recita versos tan durs com "Otra mirada acusadora de mierda y la hice llorar. Es por eso que me quiero reventar. Cuando se vaya a trabajar me voy a rajar".
Residente no ha fet res nou, però ha connectat amb un món amb ganes d'escoltar històries tan ben explicades com la seva. La clau és trobar un lloc comú en què, sigui al vers quatre, al vint-i-cinc o al trenta-tres, t'hi sentis identificat. El seu èxit és que allà, en aquells set minuts, tots trobem el nostre espai en algun moment.