Comença el 61è Festival de Pollença
L’Orquesta Nacional de España torna i estrena l’obertura ‘Pollença’, de Parera Fons
![L’Orquesta Nacional de España.](https://static1.ara.cat/clip/ab5b1480-bab0-4540-84c0-9c1168819f02_16-9-aspect-ratio_default_0.jpg)
PollençaComença a partir del 6 d’agost el 61è Festival de Pollença, gairebé sense qualificatius, perquè és internacional i ho sap tothom. La notícia va sortir ja fa uns mesos: “L’Orquesta Nacional de España [ONE], dirigida per David Afkhan, torna després de quaranta-vuit anys. Interpretarà peces de Mendelsohn”. Hi anunciava un misteriós afegitó, “juntament amb alguna estrena de música contemporània”. La peça de Mendelsohn serà el Concert per a violí i orquestra en Mi menor, Op. 64, amb Christian Tetzlaff com a solista, i tancarà el concert amb la Simfonia núm. 3 en La menor, Op. 56, ‘Escocesa’, també de Felix Mendelsohn. Aclarida la ingògnita sobre la composició contemporània, queda clar que no podia ser ni millor ni més adient. Serà una obertura del mestre Antoni Parera Fons titulada Pollença. Amb aquest concert, dia 27 d’agost, acabarà aquesta nova edició d’un esdeveniment que tan sols es pot qualificar de llegendari.
Serà també una orquestra, la Simfònica de les Illes Balears, l’encarregada d’obrir el Festival, dirigida per Sergio Alapont i amb el pianista australià Kristian Bezuidenhout com a solista. Interpretaran el Concert per a piano i orquestra en la menor, Op. 5, de Robert Schumann, mentre que l’orquestra en solitari iniciarà la vetlada amb l’Obertura Egmont, Op. 8, de Beethoven i conclourà amb la Simfonia núm. 8 en sol major, d’Anton Dvorák.
William Christie –no menys llegendari–, al capdavant de la formació Les Arts Florissants, juntament amb la mezzosoprano Lea Desandre i Thomas Dunford al llaüt, farà un recorregut per la música francesa des del barroc J.P. Rameau i Charpentier fins a Offenbach i Hahn. Pel que fa al concert de piano que, any rere any, no falta a l’efemèride, la responsabilitat serà per a l’italià Francesco Piamontesi, el qual interpetarà Setze danses alemanyes i dues d’escoceses per a piano D 783, Tres peces per a piano D 946 i la Sonata per a piano núm. 21 en si bemoll major D960. Totes de Franz Schubert. Un duel al cim amb Schumann.
El Concert Familiar estarà dedicat al cinema, amb Star Wars com a bandera i Bernat Quetglas a la batuta amb l’Orquestra de Cambra de Mallorca. Per si l’oferta musical semblàs poca cosa, arribarà, dia 19, la Camerata Salzburg, amb la violinista Janine Jansen com a solista i Gregori Ahss dirigint, també amb el seu violí, al capdavant del no menys prestigiós grup. Interpretaran un programa tan versàtil que inclou Bruckner, Mozart i Brahms, en un exercici de versatilitat. I, abans del comiat amb l’ONE, potser qui més mereixia tornar al claustre de Sant Domingo, Il Giardino Armonico, dirigit per Giovanni Antonini i Patricia Kopatchinskaja al violí. Vivaldi, és clar, compartint protagonisme amb dos compositors actuals, Marco Stroppa i Giovanni Sollima.