#Putochinomaricon, entre l’alta i la baixa cultura
El projecte musical de Chenta Tsai és un dels fenòmens musicals de l’any
![Putochinomaricon moments abans del seu concert per a l’Atlàntida Film Fest, a les Voltes./](https://static1.ara.cat/clip/f862c09f-4081-41e2-ae1a-f46a084d9716_16-9-aspect-ratio_default_0.jpg)
PalmaEl projecte musical de Chenta Tsai és Putochinomaricon. Un dels fenòmens musicals de l’any, recentment ha actuat al Sónar de Barcelona i el Dia dels museus al pati Nouvel del Reina Sofía. Chenta és arquitecte de formació i violinista pel Real Conservatorio Superior de Música de Madrid. En l’àmbit de la producció, és de formació autodidàctica, tot i que una base de formació clàssica.
Totes les cançons del seu primer EP Corazón de cerdo con ginseng al vapor són autotraduïdes, gravades a la seva habitació amb un micròfon i una targeta de so de baix cost. Amb cançons com “Gente de mierda” i “Tú no eres activista” va aconseguir milers de visites i Elefant Records contactaren amb ell per editar el seu EP en format físic. Chenta sempre pensava que les seves cançons tindrien una vida digital, però reconeix que editar-lo ha estat una gran idea. Al segell discogràfic li varen proposar regravar les veus, però ell es va negar. Mantenir el format és una forma de mostrar a la seva generació i a les més joves que es pot prescindir de productors i d’estudis de gravació. Per a Chenta, l’autoproducció és una via sempre que es tinguin els mínims recursos i el temps. És la seva manera de motivar les altres persones a crear. L’artista reivindica a través d’Instagram “si vols que el teu missatge arribi lluny és una plataforma molt bona, també has de tenir en compte, per exemple, Ai Wei Wei o Malala”.
Des que tenia cinc anys escrivia música pop. Sempre ha estat a l’alta i a la baixa cultura, mentre tocava Txaikovski amb el violí, escoltava les Spice Girls, això caracteritza molt la seva manera d’apropar-se a l’art i a la música. És fronterer i existeix en ambdós costats, entre l’activisme, la irreverència i el banal, i li agrada jugar amb aquests codis.
Pot cantar el Wifi i pot fer cançó protesta amb bases pop. Aquesta és la seva dissidència.