Unanimitat a Barcelona per firmar un pacte per la cultura: per a què servirà?
Finançament, capitalitat i precarietat són els tres eixos més urgents que s'abordaran
![Tots els representants de cultura dels grups municipals (excepte Ciutadans per motiu d'agenda)](https://static1.ara.cat/clip/175f9c4a-df65-4e47-9c77-59a7a344bcaa_16-9-aspect-ratio_default_0.jpg)
BarcelonaLa notícia ja era en si mateixa la fotografia: tots els grups polítics de l'Ajuntament de Barcelona han acordat firmar un pacte per a la cultura que ha de marcar unes bases, unes polítiques i uns instruments vàlids per incidir en la cultura els deu anys vinents (els horitzons són 2023 i 2030). L'acte que es va oficialitzar ahir al Saló de Cent marca un precedent perquè ni al consistori ni a la Generalitat s'havia arribat a aquest consens, que "la cultura és un tema epicèntric, inquestionable, central, en el qual la ciutat s'hi juga existir o no", remarcava un històric del sector, Xavier Marcé (PSC). Un altre polític veterà i expert, Ferran Mascarell (Junts), recordava que a finals del segle passat sí que es van desplegar unes línies marc però, segons el seu parer, "la ciutat ha perdut intensitat cultural". Per a ell, cal revitalitzar-la per situar-la al top 3 de ciutats creatives d'Europa, partint de la base que "Barcelona està plena de talent".
Per això Junts i després ERC van impulsar a finals del 2019 la idea del pacte com a full de ruta per desplegar polítiques concretes. "No podíem anar fent dia a dia, es necessita una mirada global i a llarg termini i això ens implica a tots i més d'un mandat", diu una altra autoritat en la política cultural, Gemma Sendra (ERC). Per a ella, el més urgent és resoldre l'infrafinançament de la cultura no municipal, la precarietat dels artistes i una revisió del que significa la cocapitalitat amb Madrid. Un dels projectes concrets pels quals Sendra creu que cal treballar és perquè Barcelona aculli la Comunitat de Coneixement i Innovació (KIC) europea d'indústries creatives. Per al tinent d'alcalde Joan Subirats (BComú), altres aspectes clau són la governança dels grans equipaments, la relació de la ciutat amb l'àrea metropolitana i la regió europea i la transversalitat (la relació entre cultura, ciència, ensenyament i tecnologia). El pacte detalla desenes d'eixos per desplegar: reequilibri territorial, acompanyament en temes d'assetjament, refermar els pols culturals de Montjuïc-Rambles-Paral·lel-Glòries, llei de mecenatge, Estatut de l'Artista... El Consell de Cultura de Barcelona és l'òrgan encarregat de vetllar per l'execució del pacte i la seva calendarització, de manera que caldrà veure quin és el pressupost i la velocitat que pren.
Tanmateix, el Pacte per la Cultura ve a remarcar que la capital, més que diners, necessita visió i ambició cultural. A diferència de la Generalitat, que dedica menys de l'1% del pressupost a cultura, l'Ajuntament hi destina un 6%. Això són uns 90 euros per persona i any. A l'Estat només ho supera Bilbao. A Berlín s'hi destinen uns 100 euros, a Madrid 50 i la Generalitat hi dedica 35 euros.