El Girona rescata un punt de manera cardíaca (3-3)
Els gironins desaprofiten un avantatge de dos gols però amb Martí continuen sense perdre
![Borja García, celebrant un dels gols del Girona](https://static1.ara.cat/clip/7466ad95-eb30-4f0b-a216-44169dbf5535_16-9-aspect-ratio_default_0.jpg)
GironaNi el fet d’ensenyar una personalitat immensa en la primera mitja hora va permetre que el Girona sumés els tres punts contra el Saragossa (3-3). Coses de la Segona Divisió. I això que Borja García, un futbolista que és tan bo que fa mal als ulls no veure’l a l’elit, va avançar els gironins amb un doblet a la mitja hora. El partit, que va tenir de tot, es va descontrolar quan no feia falta. I de veure’s sumant un nou triomf, els homes de Pep Lluís Martí van acabar empatant gràcies a un final boig i un gol de penal de Stuani.
Amb la pressió que es va palpar a la Romareda, més encara amb els triomfs previs de l’Osca i l’Almeria, que van fer la feina que tocava, l’equip guanyador sabia que no només es mantindria al cim de la taula sinó que enfonsaria una mica el seu rival. Cap dels dos ho va aconseguir, però van regalar un espectacle preciós als espectadors neutrals i van posar en problemes a tots aquells que pateixen del cor. L’empat situa el Girona a quatre punts de l’ascens.
Martí, que continua invicte, va alinear Borja García. Fer-ho tenia tot el sentit del món. De fet, sempre té sentit. I el Girona va monopolitzar la pilota malgrat la hiperactivitat local. No és casualitat que el migcampista madrileny, abans de la mitja hora, hagués marcat dos gols. Primer, aprofitant una jugada de Maffeo, que està a un nivell altíssim; i més tard, després d’una assistència de Stuani. Tothom es fregava les mans, perquè la imatge era boníssima i la confiança semblava recuperada. Però ningú s’imaginava el que acabaria passant.
Tot estava ben encaminat, però aquesta categoria és una capsa de sorpreses. Els blanc-i-vermells no van saber llegir el partit, i una errada gravíssima de Juan Carlos en el gol de Suárez va deixar-ho tot obert. Mala idea. L’afició, revolucionada, va prometre un segon temps calent i, així que va començar la segona part, Puado va neutralitzar tota la feina feta amb un bon cop d’esperó. I si no van remuntar abans, és perquè Guti va llançar al ninot quan tenia tota la porteria per a ell i el mateix Puado va rematar per damunt del travesser amb tot a favor seu.
La nit, que ja amenaçava tempesta, es va enfosquir completament amb un penal de Ramalho revisat al VAR i que va transformar Suárez. Per si no n’hagués prou, el partit encara tenia guardat un nou gir de guió: un penal d’Eguaras, també amb el VAR de protagonista, que Cristhian Stuani va enviar al fons de la xarxa. Encara que ahir fos un trist consol, aquesta competitivitat donarà més alegries que tristeses. Perquè ja són sis les jornades sense perdre i a Segona aquesta és la recepta per acabar pujant a Primera.