Sèries imprescindibles... i introbables
No trobes la teva ficció preferida a cap plataforma? Repassem les vuit millors que no es poden veure de manera legal
!['The Office' arriba a Filmin el 10 d'agost](https://static1.ara.cat/clip/f57c042e-e7a2-4e56-88d2-37e32c2877e0_16-9-aspect-ratio_default_0.png)
BARCELONAEn plena era de les plataformes cada vegada és més difícil no trobar-hi la teva sèrie preferida. Les que queden fora de les grans –HBO, Netflix, Amazon Prime, Movistar Plus, Disney + i Filmin– acostumen a ser ficcions desconegudes o fallides condemnades a l'ostracisme. Però més enllà de les novetats de cada catàleg, encara hi ha incorporacions antigues que ens alegren l'existència televisiva. L'últim exemple és l'anunci per part de Filmin que, a partir del 10 d'agost, tindrà The office entre les seves sèries disponibles. Amb l'opera prima de Rick Gervais disponible en streaming es tanca un greuge històric, però no l'únic. Aquestes són les vuit millors sèries que no pots veure a cap plataforma avui.
'The prisioner' (1967-1968)
Ficció que traspassa l'expressió de "sèrie de culte", i és que els aficionats de The prisioner es prenen aquesta distopia emesa als anys seixanta quasi com una religió. Això inclou peregrinacions a Portmeirion, la turística vila de Gal·les que a la sèrie és The Village, el poble on passa tota la història. Estètica sixties, espionatge, Guerra Freda i una sèrie que admet moltes lectures polítiques. Tot dirigit, produït i protagonitzat pel mític Patrick McGoohan, segrestat en aquest poble ple de números que són persones. La sèrie va ser tan famosa que està plenament inserida en la cultura pop britànica: des de referències en cançons d'Iron Maiden i The Times (d'Ed Ball de Television personalities) fins a aparicions als Simpsons. Un clàssic.
'Doctor en Alaska' (1990-1995)
Una de les grans ficcions dels noranta, just abans que comencés l'era daurada de les sèries. Doctor en Alaska, que va tenir fins a 110 episodis, seguia una premissa ara repetida fins a l'avorriment: un metge deixa el seu Nova York natal per traslladar-se a treballar i viure en un entorn rural, en aquest cas Cicely, una petita, remota i fictícia ciutat d'Alaska. Si bé en la primera temporada es desenvolupava la trama del doctor Fleischman fent aquest canvi de vida radical, a poc a poc la sèrie es va anar tornant coral, desenvolupant els personatges i descrivint una comunitat que avui dia encara trobem a faltar. Doctor en Alaska, que a Espanya es va emetre a La 2, va col·leccionar premis Grammy, però no hi ha manera que cap plataforma la tingui entre el seu contingut.
'Frasier' (1993-2004)
Forma part de la santíssima trinitat de les comèdies de situació nord-americanes, amb Seinfeld i Curb of enthusiasm. Va ser una sèrie hereva de Cheers, ficció de la qual és directament un spin-off. La trama és coneguda de sobres: el psiquiatre Frasier Crane torna a casa seva, Seattle, després de divorciar-se i viure a Boston, on tenia lloc la trama de Cheers. Amb Kelsey Grammer de carismàtic protagonista, i creada per David Angell, Peter Casey i David Lee, va estar més d'una dècada en antena. Tot i semblar més que finalitzada, aquest febrer es va anunciar que Paramount +, nova plataforma del gegant cinematogràfic, n'està preparant nous episodis.
'El ala oeste de la Casa Blanca' (1999-2006)
Si l'arribada de The office és la gran notícia pel que fa a l'arribada de sèries antigues a plataformes, la desaparició d'El ala oeste de la Casa Blanca n'és una de pèssima. Després d'estar-se una bona temporada al catàleg d'Amazon Prime, la sèrie que va catapultar com a creador Aaron Sorkin ha abandonat tota possibilitat de ser vista a Espanya de manera legal en streaming. Tot el que es pugui dir d'aquesta ficció serà reiteratiu, perquè és una de les sèries més valorades de tots els temps. El dia a dia d'un president dels Estats Units a les laberíntiques entranyes de la Casa Blanca: assessors, spin doctors i família. Junts i per separat.
'Black books' (2000-2003)
Seguidora de la tradició britànica de L'escurçó negre o Els joves, Black books seria famosíssima si estigués en alguna de les grans plataformes que es veuen al país. No és el cas, perquè no està disponible a l'Estat tot i ser una sèrie d'absolut culte a Anglaterra. De nou tenim un dels grans comediants del nostre temps al capdavant, Dylan Moran, aquest cop situant l'acció en una petitíssima i poc rendible llibreria que regenta Bernard Black, un cínic, malhumorat i mig alcohòlic propietari que interpreta el mateix Moran. Com tot el que arriba del Regne Unit, destil·la mala llet i humor negríssim.
'Extras' (2005-2007)
Rick Gervais és el comediant més influent del Regne Unit d'aquest segle i Extras la seva obra de plenitud. Creada després de rejovenir el format sitcom amb The office, Gervais es va tornar a unir a Stephen Merchant per escriure, dirigir i protagonitzar aquesta memorable comèdia que resseguia les passes d'Andy Millman, un actor a la recerca de glòria professional. No només hi ha tot el que ens agrada de les sèries britàniques (humor àcid i sense pietat), també trobem el ganxo de tenir un elenc d'actors episòdics envejable: Kate Winslet, David Bowie, Robert de Niro i Samuel L. Jackson.
'The inbetweeners' (2008-2010)
A Catalunya es va emetre de la mà de l'enyorat canal 3XL, però des de llavors no hi ha manera de veure –de manera legal– una de les millors sèries teen dels últims temps. The inbetweeners ve a ser la versió de Skins sense drogues ni sexe, cosa que sembla dolenta però no l'és, ja que va resultar ser una gran comèdia d'adolescents arribats a l'institut sense ser-ne els més populars precisament. Ideal per a fans de les Derry girls: aquests nanos podrien ser els seus coetanis deu anys abans.
'Parks and recreation' (2009-2015)
Sèrie absolutament inspirada –reconegut pels seus creadors– en la versió americana de The office, així que la base del seu èxit es deu a seguir els mateixos patrons que en la de Gervais: centrar la trama en una líder carismàtica, la meravellosa Amy Poehler, i acompanyar-la d'una sèrie de poderosos secundaris (Rashida Jones, precisament ex-The office, o Aziz Ansari) que formin una petita comunitat absolutament surrealista. La fórmula ha funcionat en infinites ocasions (Community n'és un altre bon exemple), però que aquí està especialment brillant. És una sèrie tan moderna i influent que és difícil d'entendre que no es pugui veure enlloc després de desapareixer del catàleg d'Amazon Prime.