Manacor, 38 anys per municipalitzar el servei d'aigua de Cala Murada
A dia d'avui, la urbanització, que a l'estiu suma una població de 6.000 habitants, té un 80% sense xarxa de clavegueram
![Antonio Martí, Pedro Rosselló i Antoni Sureda, durant la roda de premsa sobre el futur de la xarxa d'aigua a Cala Murada](https://static1.ara.cat/clip/a7a7e4c2-1085-435e-8f54-c3c9691b265b_16-9-aspect-ratio_default_0.jpg)
ManacorL’Ajuntament de Manacor es farà càrrec del servei d’aigua potable de la urbanització de Cala Murada, amb una població de 800 habitants durant l’hivern i una població flotant de 6.000 persones durant l’estiu. Això passa després de 38 anys de "provisionalitat", període en què l’Ajuntament, igual que passa amb altres urbanitzacions costaneres que no siguin Portocristo i s’Illot, ha ignorat les necessitats bàsiques d’aquest poble costaner. Ho demostra el fet que a dia d’avui un 80% de la urbanització encara no té la xarxa de recollida d'aigües brutes, i la moratòria que els afecta acaba a mitjan estiu. Si no hi ha més pròrrogues del Govern, l'Ajuntament no podrà concedir llicències d'obra en tots els trams urbans on no hi hagi clavegueram. A més, el 70% dels vials públics no tenen voreres, i hi ha una manca grossa d'enllumenat públic, segons reconeixen les parts actores en el traspàs del servei d'aigua potable.
Aquest dimarts, el batle, Pedro Rosselló, el delegat municipal de Cala Murada, Antoni Sureda, i el president de l’associació de propietaris, Antonio Martí, han fet públic l’acord pres en assemblea veïnal el 14 de maig, mitjançant el qual es lliurarà a l’Ajuntament la gestió del servei d'aigua.
Allò que rebrà l’administració local és tot un paquet de problemes, perquè l’associació veïnal no hi pot fer front per manca de finançament suficient i perquè les instal·lacions de la xarxa fan figa. "La concessió es va fer sense escripturar", amb un simple escrit d'un batle provisional, ha recordat el batle, Pedro Rosselló, del PP, partit hegemònic a Manacor durant la major part d'aquestes quatre dècades en què ha fet els ulls grossos davant una situació de anormalitat, i a la qual no ha fet front fins que l’associació de veïns no ha pogut aguantar més.
Fuites d'aigua
Cala Murada pot ser el món a l’inrevés. D'altra banda, l'associació veïnal ha arribat a pagar 30.000 euros de les quotes de socis per asfaltar un carrer públic. Ara els residents ja no poden assumir més despesa: compren 460.000 m2 d’aigua d’un pou privat i només en facturen 250.000 m2, per la gran quantitat de fuites que hi ha a una xarxa de fibrociment per la qual circula aigua no potable.
Normalitzar el servei d’aigua pot suposar un mínim de 360.000 euros. Molts trams de la xarxa pública, a més, passa per dins propietats privades, perquè tot es va fer a corre-cuita per la frissor a urbanitzar i vendre. Una altra tara important és el fet que el dipòsit regular de l’aigua, que prové d’un pou privat de la zona de sa Plana, presenta esquerdes importants i s’hi haurà de cercar una alternativa.
"És un servei públic propi de l’Ajuntament i un dret bàsic dels ciutadans, ho hem d’assumir per normalitzar la situació a Cala Murada”, ha concretat el delegat del nucli costaner, Antoni Sureda, abans d’agrair "el servei prestat per l’associació durant aquests anys, que ha fet una bona feina de manteniment de la xarxa i també millores a Cala Murada". Per part seva, el president de l’associació de propietaris i veïns ha agraït a l’Ajuntament de Manacor "l’interès i la receptivitat dels tècnics i els polítics manacorins per resoldre aquesta situació".
Contribucions especials
Com i qui pagarà la factura de 38 anys de provisionalitat d’un servei elemental ara ple de deficiències? L’Ajuntament ha anunciat que es farà càrrec de la despesa i que "estudia" facturar contribucions especials als beneficiaris, és a dir, als propietaris. Però no n’ha donat més dades.
Cala Murada té un disseny urbanístic molt característic, amb quatre illetes circulars de 52 habitatges en el nucli inicial, ampliat amb nous i polèmics sectors de traçat normal, que s’han anat fent durant les darreres dècades, amb poc control municipal, i que s’han convertit en un excel·lent camp d’operacions immobiliàries i especulació urbanística.