Hisenda haurà de revelar els seus pactes amb Luxemburg
L'Audiència Nacional desestima el recurs del ministeri i dona la raó a un contribuent
![Cristóbal Montoro és el ministre espanyol d'Hisenda](https://static1.ara.cat/clip/ab16f830-febb-4175-acf9-5815a67dc098_16-9-aspect-ratio_default_0.jpg)
MadridHisenda haurà de donar a conèixer els acords fiscals que té amb Luxemburg. Així ho ha decidit un jutge de l’Audiència Nacional, en una sentència de principis d’any que va avançar ahir Expansión i a la qual ha tingut accés l’ARA. Espanya té un acord “per evitar la doble imposició en matèria d’impostos sobre la renda i el patrimoni i per prevenir el frau i l’evasió fiscal” des del 1986. Des d’aleshores aquest conveni s’ha modificat en dues ocasions, el 2000 i el 2015, però mai se n’ha donat a conèixer la lletra petita. Ara, arran d’un procediment judicial que va començar el 2016 després que el Consell de la Transparència desestimés la reclamació d’un contribuent de fer pública aquesta informació, l’Audiència Nacional dona la raó al contribuent i Hisenda haurà de treure a la llum aquests acords. D’entrada, donant la informació només al sol·licitant.
El contribuent reclamava que Hisenda publiqués els textos dels intercanvis de cartes entre les autoritats fiscals d’Espanya i Luxemburg. L’Audiència Nacional anul·la la resolució de Transparència i condemna Hisenda a donar-li accés a les cartes de l’abril i el maig del 2000 i del maig del 2015, quan es van actualitzar els acords.
Hisenda va al·legar que el ministeri estava en “procés” de publicar la informació al BOE. Tot i això, l’Audiència Nacional sosté que “no consta l’expedient ni s’indica en la resposta a la demanda cap dada concreta sobre aquest procés de tramitació” i que fa més de disset anys que es va produir el primer intercanvi de cartes. Fins i tot assegura que la secretària general de l’Agència Estatal del BOE ha respost al tribunal que “no s’ha publicat al BOE perquè no se’n tenia constància”.
Segons Expansión, l’advocat d’Hisenda ja ha recorregut al Suprem però veu “difícil” que el recurs s’admeti a tràmit.