El pic de les llàgrimes de Sant Llorenç s'avança
Aquest primer cap de setmana d'agost serà millor que el pròxim per observar la pluja d'estels
![Perseid captat des de Sant Julià Sassorba, Osona / EMILI VILAMALA](https://static1.ara.cat/clip/d93289dd-79d3-4750-bf7f-485296cfcf52_16-9-aspect-ratio_default_0.jpg)
BARCELONACada any a mitjans del mes d'agost estem pendents d'aquest esdeveniment astronòmic significatiu i mediàtic, anomenat, aquí a Catalunya, les llàgrimes de Sant Llorenç. Segons els experts, les matinades de l'11, el 12 i el 13 d'agost s'arribarà al seu màxim i hi haurà fins a 200 meteors per hora. Enguany, tot i que podrem gaudir d'aquesta pluja d'estrelles, cal destacar que s'observarà amb més nitidesa i més hores aquest cap de setmana que no pas el següent, quan pròpiament serà el màxim de meteors. El cas és que el pròxim cap de setmana hi haurà lluna plena i, per tant, la visualització de la pluja d'estels, amb més claror, serà més complicada i es veurà reduïda a molt poques hores.
Tanmateix, no només aquest cap de setmana serà bon moment per veure la pluja d'estels. Fins al 24 d'agost encara hi sou a temps. Entre el 20 i el 24 d'agost també pot ser un altre bon moment per observar el cel, ja que la lluna tornarà a estar en quart minvant. Val a dir que les matinades de l'11, el 12 i el 13 d'agost, si matineu molt, la lluna marxarà entre les 3 h i les 4.30 h al llarg d'aquestes tres jornades i, per tant, la pluja d'estels es podrà observar perfectament un parell d'hores abans no surti el sol. Els capvespres a partir del dia 17, quan la lluna sortirà més tard, entre 22.30 h i 00 h, també pot ser un altre bon moment.
Els Perseids no són l'únic esdeveniment astronòmic de l'agost. També cal destacar la visualització dels diferents planetes com Júpiter, Mart i Venus.
Que més sabem dels Perseids?
Aquestes estrelles són partícules de pols, de diferents dimensions, que van deixant els asteroides o cometes al voltant del Sol. El nostre planeta, cada any per aquestes dates, travessa el camí orbital del cometa Swift-Tuttle, el progenitor de la pluja de meteorits dels Perseids. Procedeixen de la constel·lació de Perseu, just a sota de Casiopea, al nord-est del cel. La pluja d'estels es produeix quan aquestes partícules entren a l'atmosfera terrestre i es volatilitzen. Ho poden arribar a fer a una velocitat de 210.000 km/h i, malgrat l'efecte lluminós que provoquen, són d'una dimensió similar a un gra d'arròs.
No són fàcils de fotografiar, és necessari un trípode i un dispositiu mòbil o una càmera fotogràfica que permeti l'obertura de la lent durant uns segons. Com a opció, es pot intentar fer un vídeo del cel durant uns minuts, però ens serà molt més complicat extreure'n una fotografia decent.
Per què succeeixen les llàgrimes de Sant Llorenç?
Els cometes, a mesura que descriuen les seves òrbites al voltant del Sol, van llançant a l'espai gasos, pols i runa que es mantenen en una òrbita molt similar a la del cometa progenitor. Quan la Terra, en el seu moviment al voltant del Sol –translació–, troba alguns dels fragments rocosos –meteoroides–, són atrapats pel seu camp gravitatori, precipiten a gran velocitat a través de l'atmosfera i formen una pluja de meteors.
La fricció amb els gasos atmosfèrics calcina i vaporitza els meteors, que apareixen brillants durant una fracció de segon i que formen el que popularment s'anomena estels fugaços. No es tracta, per tant, d'una estrella, sinó d'una partícula de pols incandescent.