Gemma Ruiz: "Si aquest llibre no t’obre el cervell és que estàs fent malves"
L'escriptora i periodista va quedar fascinada per l'exploració del món natural de 'Trenes d'herba dolça'
![Gestes quotidianes de dones excepcionals](https://static1.ara.cat/clip/feed7b98-d72e-478d-997b-dd037698c59a_16-9-aspect-ratio_default_0.jpg)
BarcelonaLa periodista i escriptora Gemma Ruiz és tota entusiasme quan recomana "moltíssim" Trenes d'herba dolça (Cossetània/Capitán Swing). "És un assaig literari que si no t'obre el cervell és senyal que ja estàs fent malves", avisa l'autora de Les nostres mares i Argelagues.
"És un assaig de la doctora en botànica Robin Wall Kimmerer, que viu al nord de Nova York i pertany a la nació potawatomi. El seu llibre és fascinant, perquè explica la gran importància de sumar la ciència indígena a la ciència occidental. Explica com tot el coneixement dels seus ancestres, que no havia pogut aprendre per tota la política nord-americana de genocidi i eliminació de les cultures originals, li va donar una perspectiva totalment reveladora de la relació humana amb la resta d’organismes vius de la terra", explica.
El subtítol del llibre és "Saviesa indígena, coneixement de la natura i ensenyaments de les plantes", i l'autora hi desplega la seva biografia d'indígena americana i el seu coneixement científic, que parteix de l'estudi de les molses, d'una manera que el lector no hauria sospitat mai tan interessant. L'assaig es va publicar el 2013 i es va convertir en un boca-orella silenciós fins al 2020, en què va aparèixer a la llista de bestsellers del New York Times per haver despatxat mig milió de còpies i va ser reeditat i traduït. Ha rebut nombrosos premis i Literary Hub el considera un dels deu assajos de la dècada. "Llegint-lo vaig aprendre que les nacions originals americanes no consideren els éssers humans al cim de cap jerarquia; que, per exemple, dels arbres en diuen d’una manera tan bonica com agermanadora, el país de la gent dreta, i que sense entendre que tota interacció amb el medi ambient ha de ser de reciprocitat ens n’anirem pel pedregar, com de fet ja està passant", afirma, taxativa, Ruiz.
A ella l'hi van recomanar les seves amigues Àngels i Núria de la llibreria feminista Pròleg de Barcelona, que va tancar el gener d'aquest any. "Les trobo molt a faltar. Són unes sàvies i és una llàstima que la llibreria ja no hi sigui", diu. Per això amb la seva recomanació vol, també, allargar el llegat d'una llibreria històrica que ha deixat empremta.